„Potom jsme se společně zamýšleli nad některými lidskými vlastnostmi, které nám nedělají život právě příjemným. Když jsme se rozhodli, že jim nedovolíme, aby nás přemohly, napsali jsme Vánocům dopis a každý slíbil, v čem se polepší,“ popsala vychovatelka Ivana Stará.
Vánoce si školáci naštěstí nerozhněvali a tak je čekaly hry s pohádkami.
„Každá pohádka jednou končí a když se nám podařilo vykouzlit krásnou princeznu, skončila i ta naše a my se pustili do příprav vánoční besídky,“ dodala vychovatelka. Odpoledne se děti rozdělily na tři skupinky a ty se střídaly v přípravě večeře, vyrábění cukroví a výzdobě třídy. Procházka na mrazivém vzduchu jim připomněla, že už zima opravdu klepe na dveře a ony zaklepaly na dveře svítícího kostela.
„Už nás čekal pan Čvančara, který seznámil děti s historií kostela a odpověděl na zvědavé otázky,“ dodala vychovatelka. Na cestu do školy dětem svítily hvězdy, a ony se těšili na bramborový salát a řízečky, které si připravili.
Než usedly ke slavnostně prostřenému stolu, vysvětlily si, proč se vlastně slaví Vánoce, jaké jsou vánoční symboly a jaký je jejich význam.
„Večeře nám moc chutnala, ještě že bylo dost na přidání! Zbytek večera jsme se bavili tak, jak to dělali naši předci, když ještě nebyla televize, video, ba ani se nesvítilo elektrickým proudem. Zpívali jsme koledy, rozkrajovali jablíčka, házeli "střevíci", věštili z dýmu zfouknuté svíčky nebo pouštěli skořápkové lodičky,“ popsala Ivana Stará.
„Navštívily nás také téměř zapomenuté postavy - Barbora, Lucka , Ambrož a Perchta,“ dodala. Ručičky hodin neúprosně obíhaly ciferník a tak si děti musely rychle rozbalit svoje pelíšky a uložit se ke spánku. Oči jim zavřela pohádka na dobrou noc.
Nový den pak byl ve znamení příprav na besídku pro rodiče. „Nacvičili jsme pohádky, pohybové skladby, představovali jsme vánoční symboly, nechyběly ani zimní básničky, písničky a koledy. Besídku jsme zakončili Betlémem, kde každý z nás měl svoji roli. Moc nás potěšila velká návštěvnost a pochvala našich blízkých za naši práci,“ dodala Stará.